Albrecht Berblinger, a repülő szabó
A repülés talán az egyik legrégibb vágya az emberiségnek, történelmünk során mindig volt valaki, aki hitt abban, hogy valamilyen szerkezet révén egy napon a levegőbe emelkedhet. A repülés egyik ilyen, kevésbé ismert előfutárai közé tartozott a ,,repülő szabó”, Albrecht Berblinger is, aki megszállottként kereste a megfejtést a madarak titkára.
,,Megszülettem. Itt kezdődtek a nehézségek…”
Albrecht Ludwig Berblinger 1770-ben látta meg a napvilágot egy meglehetősen szegény család hetedik gyermekeként. 13 évesen édesanyja árvaházba adta, ugyanis az apa halála után sokat nélkülöző, pénzszűkében lévő család már etetni sem tudta a fiút. Az árvaház szigorú nevelője ráerőltette a szabó szakmát, holott Berblingert már egészen kicsi kora óta a mechanika és a gépek világa vonzotta. Ifjú hősünknek egy időre le kellett mondania nagy álmáról, de szíve mélyén sosem adta fel azt. Hitt benne, hogy egy napon repülni fog.
21 évesen Albrecht már a szabók céhének elismert tagja Ulmban, mestersége gyakorlása mellett művégtagokat gyárt az arra rászorulóknak. Szabadidejében a madarak repülését tanulmányozza.
![](http://ujkor.hu/wp-content/uploads/2021/06/1024px-Albrecht_Ludwig_Berblinger_K%C3%BCnstliche_Fu%C3%9Fmaschine_1809.png)
Berblinger találmánya
Berblingert olyannyira vonzotta a madarak repülése és a protézisek gyártása, hogy ezeket ötvözve egy egészen különleges művégtag elkészítésébe fogott. Hosszú évek kitartó munkája során elkészült élete nagy műve: két, egyenként 4 méter, 46 centis szárny.
A találmány nem aratott osztatlan sikert; az emberek kinevették Albrechtet, kollégái pedig még a céhből való kizárással is megfenyegették. Ennek ellenére a ,,repülő szabó” egész vagyonát a szerkezetbe fektette, mert hitt benne, hogy az megváltoztathatja a világot. Ráadásul a város közelében található szőlősdombokon már jó néhány kísérletet végrehajtott a maga varrta szárnyakkal, és mindig tökéletesen rendben ment minden.
![](http://ujkor.hu/wp-content/uploads/2021/06/Gleiter_von_Ulm.jpg)
Át fogom repülni a Dunát!
1811-ben, a Napóleon által frissen kinevezett I. Frigyes württembergi király 20 arannyal támogatta Albrechtet, aki az akkoriban jelentősnek számító összegért cserébe kísérletet tett a Duna átrepülésére az újdonsült király első látogatásának tiszteletére megrendezett ünnepségen. A városvezetés engedélyezte a próbarepülést: ha a kísérlet sikerül, a mutatvány az esemény koronája lesz, ha pedig kudarcba fullad, akkor annál inkább.
Frigyes nagy érdeklődéssel fogadta Berblinger kísérletét. A Duna mindkét partját sok ezer főnyi tömeg lepte el; mindenki kíváncsian várta, vajon átrepüli-e a szabó a folyót.
A Duna még nem különösebben széles Ulmnál, mindazonáltal Berblingernek ahhoz, hogy a bástya fokáról átszárnyaljon felette, mintegy negyvenméteres légi utat kellett megtennie. Hogy e feladatát megkönnyítsék, a tizenhárom méter magas bástyára még egy hét méter magas ugrótornyot is építettek. A szabó felmászott a húszméteres magasba, felcsatolta szárnyait, és nekilendült. Úgy zuhant a Dunába, akár a kő. Vagy mint a mitológiai Ikarosz a tengerbe.
![](http://ujkor.hu/wp-content/uploads/2021/06/1280px-Schneider_von_Ulm_Flugversuch_Kupferstich.png)
A Duna titkai és aerodinamikai kérdések
Arra ugyanis nem gondolt – nem is gondolhatott, hiszen nem ismerte az aerodinamika törvényeit –, hogy a szőlősdombok közti lebegés sikere nem feltétlenül ígért sikert egészen más légköri viszonyok között. Azáltal ugyanis, hogy a Duna nem sokkal a kísérlet helye felett foglalja magába az Iller különösen hideg vizét, állandó folyásirányú légáramlás van felette, következésképp a szembe fúvó szelek, melyek a szőlősdombok közt hűséges partnerként segítik a repülni igyekvőt, itt az ellenirányú áramlással összeütközve, heves légörvényeket támasztanak.
Berblingert halászok mentették ki a fagyos Dunából, így egy kisebb meghűléssel megúszta a kalandot, de kudarca általános gúnyolódás tárgya lett. A püspök – amint azt a 20. században majd Bertolt Brecht egy szép és elgondolkodtató költeményben megénekli – kiprédikálta az ,,istentelent”, aki meg akarta változtatni a természet rendjét.
„Tudok röpülni! – mondta
A szabó a püspök úrnak. –
Nézd, hogy kezdem el!
S ez látta, hogy miként lépdel
Egy torz szárny-félével
A nagy-nagy templomtetőre fel.
A püspök elment jókor,
Hazugság ez, más semmi,
Nem madár az ember,
Sohasem fog röpülni,
Mondta a püspök a szabóról.
Meghalt a szabó! – mondta
A nép a püspök úrnak. –
Jó hecc volt nagyon.
Széthasadt, levált a szárnya,
S ott fekszik szétmállva
A zord-zord templomudvaron.
Zengjen harangszó, ének,
Hazugság volt, más semmi,
Nem madár az ember,
Sohasem fog röpülni,
Mondta a püspök a népnek.”
Bertolt Brecht: Az ulmi szabó
A boldogtalan befejezés
A püspök vélekedése nagyjából megegyezett a korabeli közhangulattal. Az ulmiak, akik úgy érezték, a szabó csúfot űzött városukból, keserű gúnyverseket gyártottak a repülés pórul járt bajnokáról, s ezek a rigmusok rövidesen egész Németországot bejárták.
Mint például az alábbi:
„A repülő szabó szárnyakat öltött,
S a Dunába vitte egyenest az ördög.”
Berblingernek egy időre el kellett tűnnie a nyilvánosság elől. Később az ulmi lovasság szolgálatába állt szabóként, de hamarosan elbocsátották, mert ivásra adta a fejét. Öt évvel szerencsétlen kísérlete után olyan állapotba került, hogy ,,polgári értelemben halottnak” nyilvánították.
A szabó nem adta fel: még egyszer megjelent a színen, hirdetést adott fel az egyik lapban, jelezve, hogy csontforrasztást, szabó- és faburkoló munkákat vállal. A nyomorúságban és alkoholmámorban eltöltött évek azonban nem múltak el nyomtalanul. Pár évvel a hirdetés feladása után egy általános sorvadás végzett vele, a szegények temetőjében helyezték nyugalomra.
Emlékezete
Amikor a 19. században Otto Lilenthalnak sikerült az, ami Berblingernek nem, vagyis nyilvánosan bemutatni egy vitorlázó repülést, az ulmiak is más szemmel kezdtek nézni egykori lakostársukra.
![](http://ujkor.hu/wp-content/uploads/2021/06/unnamed.jpg)
A maiak természetesen már büszkék rá, a repüléstechnika egyik előfutáráraként merül fel a neve. Emlékét azon a helyen, ahol balul végződött kísérletébe bátran belevágott, immár kegyeletes kőtábla őrzi. A Német Repüléstechnikai Társaság (DGLRM) emellett létrehozta az ,,Albrecht Ludwig Berblinger-díjat”, amelyre fiatalok pályázhatnak. Az igazán kiemelkedő tudományos munkákért (repülésbiztonsági témában), akár 10.000 eurós pályadíjat is bezsebelhetnek a győztesek. Berblinger élete a filmipart is megihlette: 1978-ban ,,Der schneider von Ulm” (Az ulmi szabó) címmel készült mozifilm emlékezik meg Albrecht Ludwig Berblingerről, Edgar Reitz rendezésében.
Bárány Péter András
Ezt olvastad?
További cikkek
Egy felemás sikerű felzárkózási kísérlet – A bécsi Hofburg Lipót-szárnyának építéstörténete és szerepe az uralkodói reprezentációban
A bécsi Hofburg Lipót-szárnya (németül: Leopoldinischer Trakt der Wiener Hofburg) vitathatatlanul a palotakomplexum legsokoldalúbb épületrészei közé tartozik. Több, mint 350 éves, egyedülállóan sokszínű és viszontagságoktól mentes múlttal büszkélkedhet. Hasonlóan a […]
A fejedelmek felkelése és a Habsburg-dinasztia 1552-ben
Eger ostroma, illetve a hozzá kapcsolódó kulturális emlékek révén az 1552. évi magyarországi várháború a törökkor egyik legszéleskörűbben ismert időszaka. Azonban kevésbé köztudott, hogy a Kárpát-medencében folyó harcokkal párhuzamosan a […]
Mamertinus börtöne – Ahol az első pápa és Szent Pál is raboskodott
A turisták, ha Rómába látogatnak, talán észre sem veszik azt az egykor börtönként működő, figyelemreméltó épületet, mely a Capitolium dombon található. Mivel mára már egy templom épült az egykori rabhely […]
Előző cikk
Árpádok, Anjouk, Jagellók - Naprakész ismeretek a középkori magyar történelemről a Magyar História sorozatban
Három dologhoz, jelesül a labdarúgáshoz, a politikához és a történelemhez minden magyar „ért” – tartja a közbeszéd, de legalábbis véleménye van róla. A Kárpát-medence középkori évszázadainak meghatározó alakjai, sorsfordító eseményei […]