A meg nem értett elnök – John Q. Adams portréja
Cikkünk főszereplője sikeres diplomata, külügyminiszter és kongresszusi képviselő volt, azonban elnöksége inkább kudarcnak tekinthető. Olyan családba született, amely aktívan részt vett a tizenhárom amerikai angol gyarmat függetlenségi harcában. Születésétől fogva tagja volt a politikai elitnek. 175 éve hunyt el Washingtonban John Quincy Adams, az Amerikai Egyesült Államok hatodik elnöke.
![](http://ujkor.hu/wp-content/uploads/2023/02/02.-Alapito-atyak_wikipedia.jpg)
Bár politikai rendszerének jellegéből adódóan az Egyesült Államokban nem alakulhattak ki az európaihoz hasonló uralkodói családok, politikus dinasztiák itt is megjelentek. John Quincy Adams forradalmi időkben született 1767-ben, a Massachusetts állambeli Braintree-ben. Ekkor már feszült volt a viszony a tizenhárom amerikai gyarmat és a brit kormányzat között. Apja, John Adams amellett, hogy a Függetlenségi Nyilatkozat megfogalmazói közé tartozott, az Egyesült Államok második elnöke volt. Szigorú neveltetésben részesítette fiát, aki születése révén a fiatal köztársaság politikai elitjének tagja volt. Olyan mentorok mellett tanulhatta meg a nemzetközi politika szabályait, mint Benjamin Franklin és Thomas Jefferson. Ezzel együtt az elnök gyakran elégedetlen volt fiával, sőt magas elvárásokat is támasztott elé:
„Ha nem jutsz el nem csak hivatásod, hanem a hazád vezető pozíciójába, ezt csak saját lustaságodnak köszönheted!”
Családja nyomására John Quincy Adams jogi tanulmányokat folytatott, és a Harvard College-ben töltött évek után pályája gyorsan felívelt. Apja gyakran magával vitte diplomáciai útjaira, így az utazás már korán az élete szerves részévé vált. Huszonhat évesen, 1794-ben kapta első nagyköveti megbízását Hollandiába, majd Franciaországban és Berlinben is szolgált diplomataként. 1802-ben már Massachusetts állam szenátorává választották.
![](http://ujkor.hu/wp-content/uploads/2023/02/John_Quincy_Adams_by_GPA_Healy_1858.jpg)
Talán az elnökségét megelőző karrierje csúcsa az volt, amikor a számos nagyköveti megbízás után James Monroe elnök (1817–1825) kormányzatának külügyminisztere lett. Rögtön 1818-ban sikerült tető alá hoznia egy megállapodást Nagy-Britanniával az oregoni terület közös megszállásáról. Munkájának köszönhetően született meg 1819-ben az Adams-Onís szerződés. Ennek értelmében ötmillió dollár ellenében Spanyolország átengedte Floridát az Egyesült Államoknak. Ezzel Adams biztosította az unió pozícióját a Sziklás-hegységig és lehetővé tette a Csendes-óceán elérését a Mississippi folyó mentén. Külügyminiszterként fontos szerepet játszott 1823-ban a Monroe-doktrína megfogalmazásában. James Monroe elnök kongresszusi üzenetében deklarálta, hogy az Egyesült Államok nem avatkozik be az európai államok belügyeibe, ha azok megszüntetik gyarmatosító törekvéseiket az amerikai kontinensen.
![](http://ujkor.hu/wp-content/uploads/2023/02/03.-Adams-Onis-szerzodes_wikipedia.png)
A 19. század eleji politikai hagyomány szerint és ilyen karrierrel a háta mögött szinte egyértelmű volt, hogy John Quincy Adams, apja intelmeinek is eleget téve, az Egyesült Államok elnöke lesz. Az 1824-es választásokat követően foglalhatta el hivatalát a Fehér Házban, azonban az eredményekkel korántsem volt mindenki elégedett. Adams mellett Andrew Jackson, William H. Crawford, John Calhoun és Hanry Clay indult az elnöki székért. Bár a legtöbb népi és elektori szavazatot Jackson kapta, mivel valójában egyik jelölt sem tett szert abszolút többségre, az alkotmány előírásának megfelelően a Képviselőház hozott döntést. Henry Clay, aki egyben a Képviselőház elnöke is volt, a külügyminiszteri tisztségért cserébe befolyását kihasználva segített John Quincy Adams megválasztásában. Ezzel az új elnök beiktatásától kezdve nehéz helyzetből indult, hiszen újra és újra felmerült vele szemben a „korrupt alku” vádja, mely szerint a történtek a nép akaratának kijátszását jelentették.
Minden nehézség ellenére nagyszabású és előremutató programot fogalmazott meg. Szorgalmazta a gazdaság fejlődése érdekében csatornák, utak és kikötők kiépítését. Indítványozta egy nemzeti egyetem, valamint egy haditengerészeti akadémia alapítását. Szövetségi keretből kívánt finanszírozni több tudományos kutatást, illetve expedíciót. Programjának fontos elemét képezték a védővámok bevezetése, nemzeti bank és a belügyminisztérium létrehozása. Azonban ezen javaslatai megvalósítása során folyamatosan falakba ütközött. A képviselők és szenátorok, amellett, hogy takarékos és visszafogott kormányzatot kívántak, a választás sérelmei miatt is akadályozták az elnök munkáját. Andrew Jackson és az általa alapított koalíció a Szenátusban és a Kongresszusban is meggátolták Adams programjának végrehajtását.
![](http://ujkor.hu/wp-content/uploads/2023/02/General_Andrew_Jackson_MET_DT2851.jpg)
1828-ban Andrew Jackson lett ismét a kihívója, aki ezúttal el is foglalhatta az elnöki széket. Adams fájdalmas kudarcként élte meg a választási vereséget, sőt ellenfele 1828. március 4-i beiktatásán sem vett részt. Ezután visszavonult az aktív politizálástól, azonban 1831-ben ismét képviselővé választották. Ebben a hivatalában több eredmény ért el és nagyobb népszerűségre tett szert, mint elnöksége idején. Küzdött a polgár- és szabadságjogok biztosításáért, megvédte a földjeiktől elűzött, illetve az Amistad spanyol hajót elfoglaló rabszolgákat. Emellett kiállt az afroamerikai rabszolgák felszabadításéért is. 1836-ban a Kongresszus déli nyomásra elfogadta a berekesztés szabályát, azaz a „gag rule”-t (másnéven a szájpecek törvényt), és kijelentette, hogy a rabszolgaságra vonatkozó petíciókkal nem foglalkozik. John Quincy Adams, bár nem volt abolícionista, felháborította a szólásszabadság ilyen mértékű korlátozása. Az északi közvélemény támogatásával folytatott munkája hatására 1844-ben a szabályt visszavonták.
John Quincy Adams diplomataként, külügyminiszterként, később képviselőként számos sikert ért el, azonban 1825-től 1829-ig tartó elnöksége inkább kudarcnak tekinthető. 1848. február 21-én a Képviselőházban agyvérzést kapott, aminek következtében február 23-án elhunyt. A quincy-i First Parish templomban helyezték végső nyugalomba, ahol családja többi tagját is.
![](http://ujkor.hu/wp-content/uploads/2023/02/06.-John-Quincy-Adams-halala.jpg)
Felhasznált irodalom
Hahner Péter: Amerikai elnökök 1789-2016. Rubicon történelmi magazin, XXVII. évf. 301. szám, 2016.
Hahner Péter: Az Amerikai Egyesült Államok elnökei. Maecenas Könyvek, Budapest, 1998.
John Quincy Adams, The 6th President of the United States, In: https://www.whitehouse.gov/about-the-white-house/presidents/john-quincy-adams/
Sellers, Charles – May, Henry – McMillan, Neil R.: Az Egyesült Államok Története. Maecenas Könyvek, Budapest, 1995.
Urbán Aladár: Elnökválasztás, elnöki hatáskor, Az amerikai elnökök megválasztása és hatásköre. História, VII. évf. 5-6. szám, 1985.
Walker, Daniel Howe: „What Hath God Wrought”: The Transformation of America, 1815-1848. Oxford University Press, New York, 2007.
Ezt olvastad?
További cikkek
Mamertinus börtöne – Ahol az első pápa és Szent Pál is raboskodott
A turisták, ha Rómába látogatnak, talán észre sem veszik azt az egykor börtönként működő, figyelemreméltó épületet, mely a Capitolium dombon található. Mivel mára már egy templom épült az egykori rabhely […]
Az osztrák–magyar koloniális múltról Afrikában – Jegyzetek Jászberényi Sándor riportjához
A napokban jelent meg egy érdekfeszítő interjú egy comboni misszionáriussal, Enrico Gonzalesszel, aki Csád keleti felében teljesít szolgálatot. Jászberényi Sándor interjúalanya válaszai során bemutatta missziós rendjét, amelyet a szudáni Kartúm […]
Az olimpia mint a szuperhatalmak játékszere II. 1984, Los Angeles, a visszavágás
A modern kori olimpiai mozgalom az 1970-es évektől kezdődően történetének legsúlyosabb válságát élte át. A világot sokkolta az eset, amikor az 1972-ben Münchenben rendezett játékokon a „Fekete Szeptember” névre hallgató […]
Előző cikk
Győzve menekülni? – A félszigeti hadjárat története az amerikai polgárháború időszakában
2022-ben Molnár György fordításában, Peko Kiadó gondozásában, a kiadó Hadiakadémia sorozatának keretében látott napvilágot Stephen W. Sears 1992-ben írt könyve az amerikai polgárháború (1861–1865) egy különösen furcsa epizódjáról, a félszigeti […]